The Project Gutenberg eBook of Lauluja ja ballaadeja

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Lauluja ja ballaadeja

Author: Aino Kallas

Release date: January 12, 2024 [eBook #72691]

Language: Finnish

Original publication: Porvoo: Werner Söderström, 1897

Other information and formats: www.gutenberg.org/ebooks/72691

Credits: Tuula Temonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK LAULUJA JA BALLAADEJA ***

LAULUJA JA BALLAADEJA

Kirj.

Aino Suonio [Aino Kallas]

Porvoossa, Werner Söderström 1897.

SISÄLLYS:

LAULUJA JA BALLAADEJA

Lauluni

Runotyttö

Juhannus-yön taika

Sadesäällä

Talven kukat

Sydän

Myrtin-oksa

Helminauha

Torpan tyttö kutoo kangasta

Nuor' Astri

Amor

Sydämeni haltia

Kevään lapset

Seitsentoistavuotias

Läpi verhojen

Elämä on ihana

Sinikello

Ilta tuntureilla

Lieden ääressä

Pikku Väinö

Linnoja laatiessa

Saaret

Laulajapoika

Kuutamolla

Kaunis Katri

Hyljätty

Onnea tavottaessa

Aune

Taivaan tie

EDVI JA ELGIIVA

Historiallinen ballaadi-sarja

1. Laulu: Edvi kuningas näkee Elgiivan 2. Laulu: Edvi Elgiivan luona 3. Laulu: Dunstan 4. Laulu: Tuomitut 5. Laulu: Elgiivan jäähyväiset ennen maanpakoa

BALLAADI-KÄÄNNÖKSIÄ:

Metsän haltia, W. Rydberg

Antinous, W. Rydberg

Taas tavataan, W. Rydberg

Tarina takkavalkealla, Z. Topelius

Toivioretki Kevlariin, H. Heine

LAULUNI

Iloton mull' on mieli,

Elämä murhetta,

Mut sävel kanteloni

Kajahtaa riemua.

Ma kerron ystävästä,

Jot' tuskin tunnenkaan,

Keväästä, jost' en tiedä,

Tuleeko konsanaan.

Ihannemailma aukee

Minulle lauluissain,

Miks sinne päästäisinkään,

Suruja, murheitain?

Mut runohelmilöitä

Vain suru synnyttää,

Kun koittaa onnen päivä,

Kai kannel unhoon jää.

Elämä itse silloin

On täynnä laulua,

Ja mailma, murheen alho,

Ihannemailma.

RUNOTYTTÖ

»Ovi auki! Ken se kolkuttaa?»

Soma keijunen sisähän sipsuttaa,

Sinisilmät kirkkaina päilyy,

Pään ympäri suortuvat häilyy.

Hän luokseni käy siro askelin,

Mua hyväilee käsin pehmoisin.

»Sä minut tunnethan varmaan,

Runotyttösi herttaisen, armaan?

Voi, salli mun istua polvellen,

Sadut kauniit korvahas kuiskailen.

Ah, läksyjen antaos jäädä,

Työtuumat mielestä häädä!»

En estää häntä mä koitakkaan,

Käy keijunen polvelle istumaan

Ja kertoilee tarinoita,

Surunhelliä unelmoita.

En häiri häntä, vain kuuntelen,

Unohdan mailman ja huolet sen.

Ja keiju kun luona on milloin,

Työt, toimet ne jäävät silloin.

JUHANNUS-YÖN TAIKA

Hiljaa, tytöt, kuulkaa,

Kerron jotakin!

Taian aion tehdä

Yönä Juhanin.

Tulkaa, etsimähän

Lähtään kukkia,

Helmat täytyy nostaa;

Maass' on kastetta!

Taitan tuomen tertun,

Ruusun, apilan,

Uljaan kurjenmiekan,

Kielon valkean,

Kainon metsätähden,

Hellän vanamon,

Lemmikin ja liljan. —

No, nyt tarpeeks' on!

Yhdeksätä lajia

Mull' on kukkia.

Niistä sepel kaunis

Täytyy solmita.

Siin' on rakkautta,

Lemmen riemua,

Hiukan kateutta,

Enin onnea.

Se kun valmis ompi —

Niin, nyt kerron sen,

sepel pitää panna

Alle pieluksen.

Vielä yksi seikka

Tarkoin muistakaa,

Sitä solmitessa

Puhua ei saa!

Unissa jos sitten

Näen sulhoni,

Seuraavana — —. Vaiti,

Joku naurahti?

Tytöt, tytöt, juostaan

Joutuin pakohon!

Kuunnellut on meitä

Vilho vallaton!

SADESÄÄLLÄ

Sataa, sataa! Alla mielin

Kuljen katua,

Pilvet synkät, taivas harmaa,

Tiekin lo'assa.

Vaan ken tuolla? Näenkö oikein?

Elnahan se on!

Punaposki, vilkassilmä,

käynti vallaton.

Hameenhelmaa varovasti

Käsi kannattaa,

Siro jalka tanssitahdin

Mukaan tepsuttaa.

Rankkasateen, raju-ilman

Aivan unhotan,

Ihastuksissani riennän

Hälle vastahan.

»Terve, Elna neiti!» lausun,

Nostan lakkia.

»Minne matka? Kenties saanen

Teitä seurata.» —

»Vaikka niinkin! Sepä hauska!»

Virkat hymyillen.

Punastut ja minuun käännyt

Kättä tarjoten.

Sataa, sataa! Niinkö luulet?

Erhetystä vaan!

Minust on kuin päivän paiste

Tulvis yli maan!

TALVEN KUKAT

Kesäkö kukkain aika? —

Vai niinkö arvelet?

Erehdyt toki — löytyy

Myös talven kukkaset.

Ne sydämessä mulla

Jo kukkii parhaillaan,

Vast' ikään auenneina

Ne nauttii nuoruuttaan.

Säteenä päivän niillä

On hymys hellä tuo,

Ja suven sulo lämmön

Ne katseestasi juo.

Sydämen kukkasia

Ei taita talvisää,

Kun lempesi vain kestää,

Ne aina vihertää.

SYDÄN

»Kuule, sorja tyttöseni,

Mulle lahjoita

Sydämestäs puhtoisesta

Pikku sopukka!

Pyhäkköin se oisi,

Lemmen onnen loisi.» —

»Voi, sä poika vallaton,

Turha pyyntös on!

Sydäntäin en toki ryhdy

Sinun tähtes pirstomaan. —

Mut jos tahdot kokonaan,

Ota vaan!»

MYRTIN-OKSA

Kas tässä lemmen pantiksi

Tää myrtin-oksa, tyttöni!

Se laita multaan kasvamaan,

Viel' on se hento taimi vaan.

Jos kuihtuu myrtti, murehdi,

On aallon alla poikasi.

Jos kasvaa se, voit iloita,

Hän kulkee myötätuulessa.

Vaan kukkihin jos puhkeaa,

Niin tiedät: sulhos palajaa!

Ja kevään kauniin saapuen,

Saat siitä vihkiseppelen.

HELMINAUHA

Miks itket, impyeni?

Vai ilostako itket

Ja onnen suuruudesta? —

Ah, itke sitten, itke,

Niin joka kyyneleestä

Heleä helmi syntyy,

Ihana, hohtavainen.

Ne koota tarkoin tahdon,

Ja helminauhan niistä

Hääpäivän huomeneksi

Sun kaulahasi kiertää.

Nuo ilon ihmehelmet,

Suruista suojelevat.

Ja iki-onnen luovat.

TORPAN TYTTÖ KUTOO KANGASTA

On aatto-ilta

Ja askarilta

Jo äsken saapuivat äiti ja Tilta.

Mut työtä tätä

En vielä jätä,

En väsymyst' tunne, en ikävätä.

Niin komeoita

Teen kapioita,

Saan hursteja, valkolakanoita,

Ja kutoissani

Mun sormessani

On sormus, antama armahani.

Hän työss' on tuolla

Sajaniemen puolla

Mut siit ei tarvis mun surra, huolla,

Joka sunnuntaina

Hän saapuu aina

Mun viereen istuu ja suukon painaa.

Ja päästä vuoden,

Jos Luoja suo sen,

Hän saapuu tänne hääsanan tuoden.

Mut siihen asti

Mun ahkerasti

Kutoa täytyvi joutuisasti.

NUOR' ASTRI

Nuor' Astri astuvi nurmea,

Käy tuuli vallaton lehdosta.

»Ah terve, tyttöni herttainen!

Suo suortuvillas mun leikkiä,

Hajalleen hiuksesi viskellä,

Kai sallit sen?

Nyt olet soma,

Kenen lietkään oma?»

Nuor' Astri kulkevi hyräillen,

Kedon kukkaset nyökkivät tuoksuen.

»Hyv' iltaa, neitinen suloisin!

Kai saavut seppelen solmintaan,

Käy siskojas kainoja poimimaan!

Voi kuitenkin,

Kuin sorja, soma!

Kenen lietkään oma?»

Nuor' Astri kietovi kiehkuraa,

Mies uljas metsästä ratsastaa.

»Yks kukka suokaa — ma rukoilen

Olette ruusunen itsekin,

Sen poimisin kyllä, jos tohtisin,

Ah neitinen!

Sa armas, soma,

Mun ollos oma!»

AMOR

Keväällä herää Amor,

Levittää kultasiivet,

Olalle heittää jousen

Ja selkään nuolilaukun.

Näin lähtee maailmalle

Sydänten pyydäntähän.

Voi, väisty, tyttö kulta!

Pakohon pian juokse,

Kun Amor saapuu luokse!

Vaan varotus on turha,

Sä sokkosilmin kuljet,

Et huomaakaan, kun Amor

Jo jousen jännittääpi

Ja hymyhuulin tähtää — —

Nyt sattui jo. Sä huudat,

Poveesi kättäs painat

Ja pakoon joutuin juokset.

Se myöhäistä vaan ompi,

Sydämeen nuoli painui —

Voi sua, kaunis kevät!

Voi sua, häijy Amor!

SYDÄMENI HALTIA

On sydämessäni mulla

Pien' haltia herttainen.

»Minut irti päästä jo, tyttö!»

Hän pyytävi kolkuttaen.

»Voi, Amor, kylmä on talvi,

Lumen helmassa lepää maa.» —

»Vähät siitä! Kun hankeen hengin,

Kevät kerkeä taas palajaa.» —

»En lempeä leikkiä taida,

On synkeä mieleni mun.» —

»Ah, unhota pois, ma onneen,

Elon riemuhun kutsun sun.» —

»Voi, Amor, jo kuihtui tyttös,

Katos ruususet poskiltain.» —

»Elä huoli, ne kukkivat jälleen,

Minut irti päästähän vain!»

KEVÄÄN LAPSET

Kaks lasta on kevähällä,

Nuor poika ja neitonen.

He yhdessä kulkevat mailmaa,

Käsi kädessä astellen.

Kuin kuohuva koski on poika,

Raju, hurja ja vallaton,

Joka jänne uhkuvi voimaa,

Ja säihkyä silmissä on.

Meren kahleet jäiset hän murtaa,

Puron vilkkaan hyppiä suo,

Kevätmyrskynä myllertääpi,

Vapautta luontohon luo.

Vaan tyttö on hentonen, hieno,

Kuin henkäys läntisen,

Siro, kaino ja hellämieli

Kuin kukkiva kielonen.

Hän veljensä jäljissä hiipii,

Puut lehtihin suutelee,

Kevätruohoa maasta nostaa

Ja umpuja aukaisee.

On voiton varmuutta heissä,

Keväthenkeä lämmintä,

Sitä talven jää ei kestä,

Sen pakko on väistyä.

SEITSENTOISTAVUOTIAS

Olet hento ruusunen keväimen,

Viel' uinuva ummussaan,

Säde päivän lehtiä suutelee

Ja kutsuvi puhkeemaan.

Olet lintunen viel' emon suojissa,

Mut mieli on lentohon,

Oma siipi jo taitaisi kannattaa,

Pesä ahtahaks käynyt on.

LÄPI VERHOJEN

Hän ikkunalaudalla istuu

Mun tyttöni vallaton.

Ja valkea ikkunaverho

Hänet puoliks peittänyt on.

Väliin sieltä vaan kurkistaapi

Tuo pienonen kutripää,

Hän veitikkamaisesti katsoo

Ja nauraa ja hymyää.

Voi, veitikka on hän suuri

Ja viistoista vuotinen.

Hän mailmaa vielä katsoo

Kuin lävitse verhojen.

On ruusunväriä verhot,

Ja siksipä kaikki muu

Myös hänelle ruusuiseksi

Ja kaunihiks kuvastuu.

Vaan kuulehan tyttiseni,

Jos verhot nuo poistetaan

Kenties ei jäljelle jääkään

Kuin mustaa ja harmaata vaan?

Hän nauraa ja päätään puistaa. —

Kai turhaa väitellä on.

Ei uskois hän sitä sentään,

Tuo tyttönen vallaton!

ELÄMÄ ON IHANA

Huoneessa ahkerasti

Ompelet, neitinen,

Poskilla kukkii ruusut

Raittihit nuoruuden.

Valoisa mieles ompi,

Lämmin ja hehkuva,

Elämä armas lienee,

Ihanaa maailma.

Hetkeksi heität työsi,

Kadulle katsahdat, —

Hautajaissaatto kulkee,

Suruisna saattajat.

Valkoinen, kaunis arkku,

Vihreät seppeleet,

Kellojen soitto kaikuu,

Tulvivat kyyneleet.

Hetkeksi hymy häipyy,

Huuliltas, neitinen.

Mutta jo kohta jälleen

Ompelet hyräillen.

Kuinkapa voiskaan nuorna

Muistella kuolemaa?

Lempeä sydän sykkii,

Eloa aaltoaa.

SINIKELLO

Sinikellonen kasvaa

Lomassa louhikon,

Louhia laine huuhtoo,

Virta käy vallaton.

Puhdasna, viatonna

Taistelun telmeessä,

Kohoat kuvastellen

Taivahan sineä.

Uneksit auringosta

Kallion suojassa,

Kuilu kuin lähell' ompi

Sitä et aavista.

ILTA TUNTUREILLA

On hehkua täynnä taivas,

Kuin tulessa tunturit.

Kun tietäis, tuoko se poudan,

Vai vinheät vihurit?

Myös mulla on hehkua mieli

Ja tunnetta tulvillaan.

Kun tietäis, viekö se onneen,

Vai suruhun katkeraan?

LIEDEN ÄÄRESSÄ

Takassa tuli palavi,

Räiskyellen, riemuellen.

Minä katson kaihomielin,

Tuijotan tulen kisahan.

Sydämessä lemmen liekki,

Tuli polttava povessa.

Kyselen tulelta tuolta,

Arastellen, aavistellen:

»Mitä tuonetkin minulle?»

Viluiselle voinetkohan

Luoda lämpöä, valoa,

Surujen tytönkin tehdä

Onnesta osalliseksi? —

Vai tuli tuhosa lienet,

Kalvava, kiduttavainen,

Rauhan ryöstätkin minulta?

Takassa tuli palavi,

Räiskyellen, riemuellen.

Sen voin kyllä sammutella,

Mut en liekkiä sydämen,

Polttoa oman poveni.

PIKKU VÄINÖ

Pikku Väinö, hetkiseksi

Lakkaa leikeistäsi,

Tule tänne! Otsalleni

Paina lämmin käsi.

Sydän mulla sairas ompi,

Päätä pakoittaapi,

Mutta hellä hyväilysi

Haihtumaan sen saapi.

Kirkas, avoin, lapsellinen,

Viel on katse sulla,

Tylyn mailman monet murheet

Ei voi luokses tulla.

Pikku Väinö, kulta Väinö,

Istu polvellani!

Paljon, paljon parantuupi

Sua katsoissani.

LINNOJA LAATIESSA

Kivestä linnaa laadin

Huviksi lapsosen,

Korskana kohoo torni,

Taivasta tavaten.

Linna on hetken työtä,

Kaatuvi piankin,

Korkeat tornit, muurit,

Sortuvat pirstoihin.

Suretko, lapsi, sitä? —

Elähän kuitenkaan.

Linna jos särkyy, voihan

Rakentaa uudestaan.

Toista on sitten kerran

Suureksi tultua,

Linnoja laitellessa

Haaveista, onnesta.

Särkyvät nekin linnat,

Mailmassa murtuvat,

Vaan ovat ehjiks saada,

Korjata vaikeat.

SAARET

On ulappa aava ja myrskyinen

Elo ihmisten,

Mut muistot, unelmat, toivehet

Ovat saaria sen.

On niissä niin herttaista viivähtää,

Kun sydän on synkkä ja polttavi pää,

Niin unhottain, miten kaukana

On onnen kaivattu valkama.

LAULAJAPOIKA

Olin nuori laulajapoika

Ja kiertelin maailmaa,

Ei painanut huoli, ei köyhyys,

Mun rintaani rohkeaa.

Niin kulkiessani kerran

Tulin loistavaan linnahan,

Näin puistossa linnan neidin,

Tytön viehkeän, hurmaavan.

Yhä ristikkoportilla seisoin,

Hänt' ääneti katsellen,

Niin onnen autuas tunne

Mun valtasi sydämen.

»Jos kuningas korkea oisin,

Ah, impeni armahin!

Niin maan sekä taivaan aarteet

Sun helmahas heittäisin!»

»Mut valtakuntani mulla

On laajoissa lauluissain,

En muuta sulle voi antaa,

Kuin lempeni lahjan vain!»

Sydän sykkien soittimeen tartuin

Ja kieliä kosketin,

Niin tenhoavasti en koskaan

Ole soittanut sittemmin.

Kuin helminä helkytellen

Sävel kumpusi rinnastain,

Minä soitin, soitin ja lauloin — —

Muun maailman unhottain.

Käsiin neitonen päätään painoi,

Ja kyynelin kuunteli,

Mua silmäsi hehkumielin

Ja viipymään viittasi.

Sydän sinne jäämähän käski,

Toki lähdinkin kulkemaan,

Hän ol' ylhäinen linnan neiti,

Minä köyhä laulaja vaan.

Mut ijäksi unholle heitin,

Ilokantelon entisen,

Yhä soitan, kaihoa kerron,

Maat, manteret kiertäen.

KUUTAMOLLA

Rannalla yksin istun,

Mieli on kaihoinen.

Etäistä maata tuolla

Yhäti silmäilen.

Siellähän asut, armas,

Kultani kallihin.

Silta jos sinne veisi,

Luoksesi rientäisin.

Kirkasna kuuhut loistaa,

Pilvistä pilkistää,

Laineilla leikkii, tanssii,

Vedessä väräjää.

Valosta luotu silta,

Siintävä, hohtoinen,

Jospa mun viedä voisit

Rannalle toiveitten!

Vaan ei ne Kuuttaren sillat

Kannata kulkijaa,

Niihin ken luottaa, astuu,

Aaltohon haudan saa.

KAUNIS KATRI

Vaimo vanha tietä astuu. —

Tuvan ikkunassa,

Kaunis Katri, säihkysilmä,

Istuu neulomassa.

»Mitä neulot, Katri kaunis?» —

»Valkopuvun laitan,

Hohtoharsot; seppeleeksi

Myrtin-oksan taitan.

»Eilen orhillansa ohi

Ritar' Arno kulki,

Sisään poikkes, valat vannoi,

Sylihinsä sulki.»

Syksyn tullen vaimo vanha

Taaskin tietä astuu.

Katri neuloo, tumma silmä

Kyynelistä kastuu.

»Mitä neulot, Katri kalvas?» —

»Murhepuvun laitan,

Harsot mustat; seppeleeksi

Tuonen liljan taitan.

»Ritar' Arno valat rikkoi,

Hylkäs tyttö-rukan.

Talven lumi peittäköhön

Kuihtunehen kukan.»

HYLJÄTTY

Sä tieltäs kukan taitat

Ja sitten heität pois.

Se kohta unhoittuupi,

Kuin ollutkaan ei ois.

Tuo hiekka, jota poljet,

Kuin sulle on arvoton!

Maan halpa, musta multa —

Sen huonompaako on?

Mut mielelläin, voi armas,

Tomu oisin jaloissas,

Tai kuihtuva kukka, jonka

Pois heität kulkeissas.

Ei katkerammin konsaan

Se koskea mua vois,

Kuin nyt, kun lemmen poljet

Ja tylysti työnnät pois.

ONNEA TAVOTTAESSA

Erään kuvan johdosta.

Sun säihkyvi silmäs, poika,

Puna polttavi poskillas,

Eteenpäin kuin hurjana kiidät,

Ja kannustat ratsuas.

Mut eelläsi Onnetar liitää,

Rusopilvenä väikkyilee,

Hän kukkia tiellesi kylvää

Ja luoksensa houkuttelee.

Varo, poika! Taaksesi katso,

On Kuolema kumppalinas!

Teräviikate välkkyy, ja vaiti

Hän vartovi vuoroas.

Tuo kiehtova, kaunis Onni

Petollista vain on unelmaa,

On turhia ponnistukses,

Et voi sitä saavuttaa.

Mut kuulla et, poikanen, malta,

On huumaus vallannut sun,

Sa kaiken tahtoisit vaihtaa

Vain yhtehen suuteluhun.

Jo silmihis syttyy into,

Kätes kutreja tavoittaa,

Mut Onni kun lähinnä ompi,

Sun Kuolema saavuttaa.

Se rautaisin kourin painaa

Sun syöntäsi sykkäilevää,

Ja hyyks veren lämpimän muuttaa,

Tulen rintasi jäähdyttää.

Mut Onnetar eellehen liitää,

Rusopilvenä väikkyilee,

Hän kukkia tiellemme kylvää

Ja luoksensa houkuttelee.

AUNE

Erään toverin muistoksi,

Aamusella Aune, armas tyttö,

Ilomielin lähti lähtehelle,

Siellä kietoi kultakutreillensa

Sinikaunokeista kiehkuraisen

Sekä virkkoi hymy huulillansa:

»Kuinka lienee kaikki ensi vuonna,

Käynkö vielä kodin kukkasena,

Vaiko veräjillä vierahilla?»

Lauloi lintu lehdon liepeheltä:

»Ensi vuonna, Aune, armas tyttö,

Saapuu sulle luokses sulho suuri,

Suutelon hän painaa otsahasi,

Kätehesi kantaa kihlat kalliit,

Ja sun kodistasi myötään viepi.»

Kului vuosi, Aune, armas tyttö,

Jälleen istuu lähteen partahalla,

Kirkkahina nytkin loistaa silmät,

Poskipäillä rusohohde leikkii.

Mutta kuumeen tult' on silmän säihky,

Taudin punaa posken helo hohde,

Kalvenneina hymyhuulet hellät.

Aune, armas, neiti nuorimpani!

Jopa saapui sulle sulhos suuri,

Mahtavin lie mailman valtiaista.

Tuli Tuoni, kukan hennon taittoi,

Kulki kuolo, kantoi kihlat kalliit,

Suudelmalla morsioksi vihki,

TAIVAAN TIE

On autio hieta-erämaa.

Ypö yksin munkki taivaltaa.

Vie sairaalle lohdutusta. —

Yö synkeä on ja musta.

»Jo käänny, kulkija, takaisin!

Voit eksyä aavikon polkuihin.» —

»Ah, Herra, johdata tiellä!

Mua sairas vartovi siellä!» —

»Jalopeuran kuuletko karjuntaa,

Se öistä korpea kaiuttaa!» —

»Ah Herra, huomahas peitä!

Ma kuljen taivahan teitä!» —

»Miks lähdit myrskyhyn alkavaan,

Tuo hietavyöryn se helmassaan!» —

»Tie taivaan ahdas on aina,

Ah, Herra, armosi lainaa!»

Hän maahan heittäy rukoillen,

» Käy myrsky vinkuen, kohisten.

Hän hiekkahan haudan saapi,

Mut taivas se aukeaapi.

EDVI JA ELGIIVA

Historiallinen ballaadi-sarja Viidessä laulussa

Edvi, Englannin kuningas, Alfred suuren pojanpoika, oli rakastunut nuoreen, kauneudestaan maan mainioon Elgiivaan, jonka hän sittemmin myös koroitti kuningattareksensa. Mutta mahtava kirkollinen puolue, apotti Dunstan etupäässä, ei suosinut tätä liittoa ja sen toimesta lähetettiin Elgiiva ensin maanpakoon ja myöhemmin surmattiin, Edvikin kuoli nuorena hallittuaan ainoastaan lyhyen ajan 956 — 959.

1. Laulu:

EDVI KUNINGAS NÄKEE ELGIIVAN

Sadat hopealamput hohtaa,

Ja valoa tulvivaa

Salin korkeat kristalliseinät

Tuhatkertaisna heijastaa.

Käy kahina raskaan silkin,

Puhe virtana vieriää,

Timantteja säihkyy ja katseet

Ne kilvan välkähtää.

Vaan äkkiä vait'-olo valtaa

Ja taukoovi kuiskeetkin.

Kuningas, nuori Edvi,

On astunut salihin.

Hän ylväänä tervehtääpi,

Salin ympäri katseen luo,

Ja parvessa kaunotarten

Sen hetken viipyä suo.

Vaan tuolla ken — oven suussa? -—

Noin silmätkö pettää vois!

Ah, onhan kuin pyhä neitsyt

Alas taivaast' astunut ois!

Kukan vartena norjana kohoo

Siro vyötärys hentoinen.

Voi, välkettä kultakutrin

Ja suloa silmien!

»Ah, Dunstan, tuonne katso,

Tuon impyen tunnetko?

Hän muista eroittuupi

Kuin tähdistä aurinko!

»Vai etkö, — no, vähät siitä,

Hän sentään, ma vannon sen,

Vaikk' kerjäläinenkin oisi,

On hengetär sulouden!

»Sävel tulinen, tenhosa soios,

Ja kantelo helkkykään!

Kun kuningatartaan Edvi

Käy tanssihin pyytämään»

Ja kaikkien katsellessa

Hän astuvi immen luo:

»Sua, kaunis tuntematon,

Mun tanssihin viedä suo!»

Tytön poskella puhtahalla

Puna polttava hehkuaa,

Ja kainona, vitkastellen,

Sinisilmät hän kohottaa.

Sadat katsehet seuraa heitä,

Ylt'-ympäri kuiskaillaan,

Mut ääneti, lumottuina

He toistaan katsovat vaan.

Ja soiton soidessa kuuman

Hänet Edvi tanssihin vie.

Voi, sorja, hento Elgiiva,

Kuin liukas on tuo tie!

2. Laulu:

EDVI ELGIIVAN LUONA

Pois hatun heitän ja kauhtanan

Ja purppuramanttelin.

Kas noin! Nyt poissa on kuningas,

Vain orjasi olenkin.

Ah, raskasta olla, tyttöni,

On valtias suuren maan,

Ja hallitushuolia muistaa, kun

Sydän lemmelle sykkii vaan.

Tuo jakkara jalkaini juurehen!

Pää painaos polvelle mun.

Näin istua iltakaudet voin

Ja katsoa silmiis sun.

On suuressa mailmassa vihaa vain

Ja juonia, valhetta.

Mun mailmani sun on sydämes,

Se on pieni ja valoisa.

Tuo Dunstan — vaalenet tyttöni?

Sanaa tuotako kauhistut?

Elgiivanko korvihin ehtineet

On joutavat juoruilut?

Pyhä Dunstan korskea kyllä on,

Kyyn kätkevi povessaan;

Mut jälkeläistäkö Alfredin

Masentaisi hän milloinkaan?

Yhä pilvi on tyttöni otsalla,

Kun poistaa voisin sen!

Ota harppusi, lapsi, seinältä

Suo sointua sävelen!

Sitä kuullessa nukkuu pelko pois

Ja uinuvi aavistus.

Sydämessä vain lempi on valloillaan

Ja riemujen runsaus.

3. Laulu:

DUNSTAN

Yö saapunut on. Kellot Glastonbury'n [luostari Lontoossa]

Jo kahdentoista lyönnin soittivat.

On tulet sammuneet. Vain kirkossa

Edessä kuvan pyhän neitsyen

Ikuinen lamppu luopi valoa.

Mut luota luostar'-muurin korkean

Majasta matalasta, kurjasta

Myös valo välkähtelee. Polvillaan

Ääressä krusifiksin rautaisen

Mies kumarassa ompi. Vartaloa

Verhoopi munkkikaapu karkea,

Rukousnauhaa sormet kiertelee,

Ja kasvot kalvaat tuohus valaisee.

Nuo kasvot muistaa kerran nähtyään.

On niihin intohimot, kärsimykset,

Salaiset pyyteet, itsekidutus

Leimansa luoneet kulumattoman.

Silmissä tuli palaa sisäinen,

Niin tuima, sammumaton, kiihkeä,

Kuin tuhaks vois se polttaa ihmisen.

Vuoskymmen sitten — kuinka toisin Dunstan!

Sai silloin silkkivaippa loistava

Sun uljaan vartalosi verhota.

Mies paras olit tanssin pyörtehissä,

Pidoissa, juomingeissa ensimäinen.

Saleissa hovin korskeana kuljit

Sydämet sytytellen katseellas,

Ja silmät kaunihit sait kyyneliin

Sulavin sormin sitraa soittaissas.

Ken muistais aikaa tuota? Ollut, mennyt

Ja unohdettu on se kauvan sitte.

Nyt »munkkein ruhtinas» vaan tunnetaan,

Nyt olet »pyhä Dunstan». Hurskautes

On kuulu kautta kaiken Brittein maan!

Jo päättyi rukous. Hän kolmasti

Hartaana ristinmerkin tekevi

Ja sitten istuu pöydän äärehen,

Kädessä kirja, johon himmeästi

Seinältä sattuu valo tuohuksen.

Mut tänä iltana ei luku luista,

Niin levotonna ajatukset lentää,

Ja katse rauhatonna harhailee.

Paavilta äsken salaviesti saapui:

»Nyt, Dunstan, toimeen tulee ryhtyä!

On aika Rooman valtaa lujittaa.

Kuningas nuor on, lapsi melkein vielä;

Min kirkon hyväks teet, on oikeaa.»

Yhäti himmeämmin tuohus hehkuu,

Ja kirja huomaamatta putoaa,

Mut silmiin munkin outo säihky saa.

»Niin, nyt on aika! Toimeen viipymättä!

Mun suunnitelmain, kauvan valmistettu

Ei oikun vuoks saa tyhjiin raueta.

Jo vähitellen, varovasti olin

Käsiini koonnut vallan ohjakset,

Ja nyt ne naisen tähden kadottaisin.

Ei, kautta taivaan! Ensi työksi heti

Elgiivan täytyy pois. Tuo sinisilmä,

Kiharatukka noita kujeillaan

Kuin verkkoon vanginnut on kuninkaan.

Enemmän häntä kuunnellaan kuin mua.

Ei sovi se. Mun valta olkohon.

Ken väisty ei, se turman oma on!»

4. Laulu:

TUOMITUT

On koossa jo neuvoskunta. —

Kuningas yhä viipyy vaan.

Hän missä on? Mitä tehnee?

Näin salissa kuiskaillaan.

Etumaisena istuu Dunstan,

Tuo munkkien ruhtinas.

On uhkaava katse hällä. —

Yhä viipyy vain kuningas.

Olis istunto aikoja sitten

Jo täytynyt aloittaa.

Pyhä Dunstan vihdoin ei malta,

Ylös seisaalle kavahtaa.

»Hyvät herrat! Se liikoihin käypi,

Kautt' taivaan vannon ja maan!

Lopun saakoon leikki, ma itse

Käyn puheilla kuninkaan!»

Taas kuluu hetki, ja saliin

Pyhä Dunstan jo palajaa.

Vihan pilvi on otsallansa,

Se myrskyä ennustaa.

»Ma kuningast' etsimään lähdin,

Kenen, luulette tapasin?

Pojan velton, hekkuman orjan,

En valtiast' Englannin!

»Elgiivansa kanssa kaksin

Taas näin hänen istuvan.

Hän hallitustoimet heittää,

On pauloissa lumoojan.

Te semmoista sallitteko?

Se häpeäks maallemme on.

Elgiiva, tuo noita, jo ammoin

Olis ansainnut rovion.»

Melu salissa nousee, kiihtyy.

Luo Dunstanin tunkeillaan.

»Roviolle Elgiiva!» — »Alas,

Alas kuningas!» huudetaan.

Pyhän Dunstanin huulille hetkeks

Hymy näyttävi hiipivän.

Mut sitten äänensä jälleen

Yli kaikuvi hälinän:

»Hyvät herrat! Nyt kuunnelkaatte!

Tää ehdotukseni on:

On Edvin suostua pakko

Maan, valtansa jakohon.

Hän kanssahallitsijaksi

Saa veljensä Edgarin,

Elgiivan ensi laiva

Vie rannoille Irlannin!»

Sata-ääninen hyvähuuto

Salin seiniä kaiuttaa.

»Alas kuningas!» — »Eläköön Dunstan!» —

»Pois velho karkoittakaa!» —

»Nyt kuninkaan luo ja hältä

Tili töistänsä vaaditaan!»

Pyhä Dunstan joukkoa johtaa,

Hymy voittosa katseessaan.

5. Laulu:

ELGIIVAN JÄÄHYVÄISET ENNEN MAANPAKOA

Edvi, mun kuninkaani,

Herra ja ruhtinas!

Itkeä suo mun hetki

Vasten sun poveas.

Noin, nyt kyynelet pyyhin,

Tyynenä hymyän,

Kärsimään oppi Elgiiva

Koulussa elämän.

Lempiä, uhrautua,

Nöyrtyä osani on.

Kaikkihan naiset saimme

Samaisen kohtalon.

Edvi, mun kuninkaani,

Herra ja ruhtinas!

Jäähyväisiksi ma kiedon

Käteni kaulahas.

Edvi, vaikk' uhrina lemmen

Varahin sorrunkin,

Lemmen voima se kestää

Ajoista aikoihin.

BALLAADI-KÄÄNNÖKSIÄ:

METSÄN HALTIA

Kirj. W. Rydberg (1828-1895)

Björn, mies nuor, uljas ja uhkea,

Ol' leveä harteiltansa,

Ja muita hoikempi varrelta.

Sekös keijut sai suunniltansa!

Syysiltana lähti hän pitoihin,

Valoverhonsa kuu loi oksihin.

Yön tuuli vaan

Kävi vinkuen,

Yli kangasmaan,

Läpi metsien.

Hänet ahdistus outo saartaa.

Hän metsää kaihtaa, on rauhaton,

Ja katse taivasta kaartaa. —

Mut puut ne huojuen kuiskii,

Ja tähdet ne kiiluen tuikkii.

Käy, käy, käy helmaan huokaavan hongikon!

Hän käy, hän tottelee käskyä,

Hänen metsään mielensä palaa,

Mut peikot yön, petos mielessä

Läpi hongikon hiipivät salaa,

Kuun säteistä, varjoista oksien,

He verkon luo satasilmäisen.

Risujoukossa

Se väräjää,

Joka puolelta

Hänet piirittää.

Jo he ilkkuvat uhriansa. —

Heräs hukka ja ilves pesässään.

Björn kuuntelee haaveissansa.

Tuul' latvoissa honkain soittaa,

Se kuiskivi, kiehtoa koittaa:

Käy syvemmä, syvemmä metsään eksyttävään!

Kohu myrskyn vaikenee äkkiä,

Kesäntyyneksi luonto saapi,

Suolammen päilyvän äärellä

Kukat lehmuksen lemuaapi.

Risut, oksat metsässä rasahtaa,

Hame harsoinen kuutamoss' aaltoaa.

Käden pehmoisen,

Poven valkean,

Läpi varjojen

Näet kohoovan.

Sinisilmiin katsehes vaipuu.

Ne lempeä leikkivät ikuista,

Ja muistot mennehet haipuu.

Ne unhoa, lohtua tarjoo,

Utu-unelmin mielesi varjoo,

Yön rauhassa, tuutivan, unisen hongikon helmassa.

Mut sydämen kerran kun haltia saa,

Et konsa voi vapauttaida,

Yön haaveihin sielusi halajaa,

Et vaimoa lempiä taida.

Nuo silmät öisessä lehdossa,

Pois kutsuvat työstä ja toimesta.

Ilon hymy ei näy

Sun huulillas,

Ja aika käy

Yhä majassas,

Mut lapsia löydä ei siellä.

Sä vanhetut lietesi äärehen,

Tupa autio vaan on vielä. —

Muu ei sua lohduta, auta,

Kuin kuolema varma ja hauta,

Yhä kaiholla kuuntelet huminaa honkien.

ANTINOUS

Kirj. W. Rydberg

Vuostuhannet jo katsellut hän on

Mietteissään yhä ajan aaltohon,

Se norjaa vartaloa kuvastaa,

Suruista otsaa, lootuskiehkuraa.

Ja nuori polvi, aina vaihtuva,

Venehin kiitää ajan virralla.

Soi soitto, laulu, nauru kajahtaa,

Kukiss' on keula, liput liehahtaa.

Mut pojan haaveksivan nähdessä,

Sekoittuu riemuun kaiho hiipivä.

On kannel vaiti; leikki, suudelmat

Huulille hehkuville kuolevat.

Ijäti kukkii hänen allaan maa,

Katoomatonna kevät rehoittaa,

Mut syksyn outoon, synkkään maailmaan

Vie ajan virta purtta joutuisaan.

Elämän arvoitusta himmeää

Syvyyden sinestä hän tähystää,

Tuot arvoitusta, joka kaikkia

Kehdosta hautaan seuraa mailmassa.

Min nähnetkään sä virtaan katsoissas?

Miks väikkyy surun sumu otsallas?

Vai kuvastuuko muotoos murheiseen

Elämä itse salaisuuksineen?

Sydämen valtaa tunne kaihoinen,

Ja nuoret kääntyy rantaan rukoillen:

»Oi herää, poika, herää haaveista!

Min näet, kerro, ajan aalloissa!»

»Selitys elon arvoitukseen suo,

Ihanne kuolematon meille luo!»

Mut ennenkuin hän herää unistaan,

On virta vienyt venhon kerallaan.

TAAS TAVATAAN

Kirj. W. Rydberg

Kevätaamu kirkasna valkeni,

Ohi kylän kun kulki nuor' ritari.

Majan luona, varjossa lehmusten,

Näki tytön hän punaposkisen.

»Ah terve sulle, pien' armahan!»

Hän virkkoi suihkaen suudelman.

Oli aamu vielä niin aikainen

Ja niin aamuraitis se suukkonen.

»Pois lähden mailmalle kulkemaan,

Mut muista mua, taas tavataan!»

Ja poika lähti, mut suudelmaa

Ei voinut tyttönen unhoittaa.

Voi tuota katsetta lämpöistä,

Ijät päivät säilyy se mielessä!

Ja voi, kuin sorjasti kutreillaan

Hän kantoi junkkarihattuaan!

Ja tyttö kasvoi, mut mielehen

Sanat ritarin kätki hän syvällen.

Hän varttui viehkeäks immeksi,

Sai lemmenpyyntöjä laajalti.

Mut tyynnä kaikille vastas hän:

»En voi; olen saanut jo ystävän.»

Ja aika kiiruhti kulkuaan,

Yhä luottavaisna hän toivoi vaan.

Kevätruusut poskilta raukeni.

»Sinut löydän vielä!» hän riemuitsi.

Yhä vielä vanhana, harmaana,

»Sinut näen!» hän virkkoi, »oi onnea!»

Ja hymy huulilla kuollessaan

Hän hiljaa kuiski: »Taas tavataan!»

TARINA TAKKAVALKEALLA

Kirj. Z. Topelius (1818-1898)

Hallitsi Pohjan maita

Kuningas kerran,

Niin vanha, harmaapäinen

Kuin itse Odin.

Yks ainoa häll oli tytär vaan.

Niin, niin!

Kuin valkea liedessä räiskyy!

Yht' ihana ol' immyt

Kuin päivän paiste.

Sydämeen hälle varhain

Sai surut lemmen.

Hän asepoikaa halpaa rakasti.

Niin, niin!

Kuin valkea liedessä räiskyy!

Kun kuningas sen kuulla

Sai salissansa,

Kalvaaksi kasvot muuttui

Kuin talven lumi.

Ja tytär elävältä haudattiin.

Niin, niin!

Kuin valkea liedessä räiskyy!

Mut kevähällä maasta

Nous raitis ruusu,

Ja poika ruusun sorjan

Povelle painoi.

»Sua, armas, asti kuoloon suutelen!»

Niin, niin!

Kuin valkea liedessä räiskyy!

TOIVIORETKI KEVLARIIN

Kirj. H. Heine (1797-1856)

I.

Luon' ikkunan seisoo äiti,

Vaan Vilho on vuoteessa.

»Laps armas, tahdotko nousta,

Pyhiinkulkua katsella?» —

»Voi äiti, sairas on poikas,

En mitään kuule, en nää,

Vain kuollutta Kerttua muistan,

Ja sydäntä: kirveltää.» —

»Jo nouse, niin Kevlariin käydään!

Ota kirjasi kätehen!

Pyhä neitsyt terveheks tehdä

Voi sairahan sydämen.»

Soi veisuu valtava, kaunis,

Liput kirjavat liehuvat,

Kun toivioretkeläiset

Läpi Cöllenin kulkevat.

Ja äiti joukkoa seuraa,

Tukee lastansa sairasta.

He laulavat kuoron myötä:

Ole kiitetty, Maaria!

II.

On Kevlarin pyhä neitsyt

Nyt parhaissa koruissaan.

Niin paljon sairaita saapuu

Hält' armoa anomaan.

Ja tullessansa he tuovat

Kuin uhriksi hänellen

Vahaan muovatun käden tai jalan,

Mikä minkäkin jäsenen.

Ja vahakäden ken uhraa,

Kipu käsistä katoaa,

Ja vahajalan ken uhraa,

Jalan tervehen jälleen saa.

Moni Kevlariin ontuen kulki,

Nyt tanssivi nuoralla.

Moni ennen sormeton raukka

Voi viulua soitella.

Vahakynttilän äiti otti,

Sen sydämeks muodostaa.

»Tää Jumalan äidille vie'ös,

Hän huolesi huojentaa.»

Vahasydämeen tarttui poika,

»Kävi huo'aten kuvan luo,

Sanat kumpusi sydämestä

Ja silmistä kyynelvuo:

»Oi, puhdas, armoitettu,

Pyhä äiti Jumalan!

Sinulle, taivaiselle,

Ma vaivani valitan.

»Ma Cöllenin kaupungissa

Kera äitini asustin.

Sadottain kirkkoja siellä

Kohoo korkeina pilvihin.

»Ja naapuriss' asui Kerttu, —

Hän kuoli — — Ah Maaria!

Vahasydämen sulle uhraan,

Sydänhaavani paranna!

»Tee terveheks sairas sydän,

Niin varahin, myöhäin ma,

Sua ylistää tahdon ja laulaa:

Ole kiitetty Maaria!»

III.

Ovat äiti ja sairas poika

Unen helmassa rauhaisan,

Kun majahan hiljaa astuu

Pyhä äiti Jumalan.

Yli vuoteen hän kumartuupi,

Käden keveän painaltaa

Pojan sairasta sydäntä vasten

Ja hymyää, katoaa.

Unissansa sen näki äiti,

Ei ehtinyt enempää,

Kun ulkoa ulvonta koiran

Hänet unesta herättää.

Lepäs kuolleena sairas poika,

Niin kylmänä, kalvaana.

Ruso nousevan päivän väikkyi

Lumivaaleilla poskilla.

Kädet äidin ristihin käypi,

Ja tuntehin sekavin,

»Pyhä neitsyt!» hän hiljaa lausuu,

»Ole kiitetty kuitenkin!»

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK LAULUJA JA BALLAADEJA ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg™ License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg

Project Gutenberg is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg’s goals and ensuring that the Project Gutenberg collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 41 Watchung Plaza #516, Montclair NJ 07042, USA, +1 (862) 621-9288. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

EDVI JA ELGIIVA

BALLAADI-KÄÄNNÖKSIÄ:

METSÄN HALTIA

ANTINOUS

TAAS TAVATAAN

TARINA TAKKAVALKEALLA

TOIVIORETKI KEVLARIIN

I.

II.

III.

THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE